2013-ban százéves a Veronai Aréna Operafesztiválja
4 perc olvasás
2013. június 14-től szeptember 8-ig 58 alkalommal 6 operabemutató és 3 gálaest alkotják a Veronai Aréna 91. alkalommal megrendezésre kerülő operafesztiválját, amely egyben tisztelgés lesz Giuseppe Verdi, a nagy zeneszerző születésének kétszázadik évfordulója alkalmából.
2013. június 14-től szeptember 8-ig 58 alkalommal 6 operabemutató és 3 gálaest alkotják a Veronai Aréna 91. alkalommal megrendezésre kerülő operafesztiválját, amely egyben tisztelgés lesz Giuseppe Verdi, a nagy zeneszerző születésének kétszázadik évfordulója alkalmából.
A kivételes jelentőségű 2013-mas Centenáriumi Fesztivál tiszteletbeli művészeti igazgatója a híres Plácido Domingo, aki karmesteri és előadói szerepet is vállalt a világ legnagyobb színpadán.
A Fesztivál nyitó előadása a várva várt Fura dels Baus társulat által újonnan színpadra állított világhírű Aida. Az Aida igazi arénai darab, mely augusztus 10-től Gianfranco de Bosio rendezésében is látható lesz, az 1913. évi bemutató újrafelidézése szellemében.
Június 15-től, szintén De Bosio rendezésében kerül bemutatásra a Nabucco, a népszerű Verdi-trilógiával együtt: Traviata (június 22-től), rendező: Hugo de Ana; A trubadúr (július 6-tól), rendező: Franco Zeffirelli; Rigoletto (augusztus 9-től), rendező: lvo Guerra.
Augusztus 31-től játsszák az Aréna állandó repertoárjából Charles Gounod: Roméo et Juliette–jét, Francesco Micheli rendezésében. Augusztus 13-án mutatják be Verdi Requiem-jét Myung-Whun Chung vezényletével és a Veronai Aréna Kórusa, valamint a velencei La Fenice Színház zenekara és kórusa közreműködésével. A Busseto-i mester művei szólalnak meg a július 17-i gálaesten is, Andrea Battistoni, Riccardo Frizza és Omer Meir Wellber karmesterek tolmácsolásában.
2013-ban lesz a német zeneszerző, Richard Wagner születésének kétszázadik évfordulója is. Az augusztus 15-i gálaest programján Wagner és Verdi művek szerepelnek, ahol a fiatal és híres Daniel Harding dirigálja Plácido Domingot és a legnagyobbak közül való Wagner-előadókat, mint Evelyn Herlitzius, Violeta Urmana, Vitaly Kovaliov, valamint a kiváló Verdi-énekest, Martina Serafint.
Az augusztus 20-i gálaesten Domingo mester vezényli az utóbbi Operalia-pályázatok hírneves győzteseit.
A korábbi években a Veronai Aréna Fesztiváljának olyan ünnepelt igazgatói voltak, mint Pietro Mascagni 1921-ben, Riccardo Zandonai 1939-ben vagy Mikis Theodorakis 1988-ban.
A teljesség igénye nélkül olyan művészek fémjelezték a Fesztivált, mint Sergio Failoni, Francesco Molinari Pradelli, Rudolf Kempe, Giuseppe Patanè, Riccardo Muti, Lorin Maazel, Zubin Mehta vagy Georges Prêtre.
És mindez hogy kezdődött? Így 100 év távlatából mondhatnánk azt, hogy egy hétköznapi sörözgetéses beszélgetés indította útjára a fesztivált. Nina Zenatello Consolaro, a tenor Giovanni Zenatello lánya visszaemlékezése szerint, egy asztalnál üldögéltek az apja, Maestro Tullio Serafin, Ferruccio Cusinati, Ottone Rovato és az énekes Maria Gay a Löwenbrau-nál és beszélgettek. Nem nehéz kitalálni, hogy miről, természetesen zenéről, operáról és Giuseppe Verdiről. Hirtelen Zenatello rámutatott az Aréna küzdőterére és diadalmasan felvetette, micsoda páratlan helyszín lenne Verdi születésének centenáriumi megünneplésére. Rögvest kipróbálták az akusztikát, – tökéletes volt – sőt az akusztikák első tesztjénél Zenatello figyelme kiterjedt az égboltra is, csodálattal nézte a csillagos mennyországot, ez az igazi tökéletesség. A színházi impresario Ottone Rovato a pénzügyi kockázat vállalásával a föld kerekén egyedi produkcióra vállalkozva 1913. augusztus 10-én bemutatta az Aidát.
Zenatello alakította Radamest, Ester Mazzoleni Aidát és Tullio Serafin a pódiumon. A siker szenzációs volt, a nézőteren olyan kiemelt vendégek foglaltak helyet, mint Arrigo Boito, Giacomo Puccini, Pietro Mascagni, Ildebrando Pizzetti, Riccardo Zandonai, Massimo Gorki és Franz Kafka. Az Aida színpadi előadásával az Arena di Verona a legnagyobb szabadtéri színház lett a világban, egy olyan felsőbbség, ami a mai napi tart és egyedülálló.
Az Arena varázslata máig él. Igazi és lenyűgöző látvány, hogy minden előadás kezdetén meggyújtsák a gyertyákat, aztán a csillagos égbolt a díszlet: ez egy olyan szokás lett, amit más operajátszó helyek is átvettek.
Lantai József